RPO i Västerås 1948-94 |
26 Mar 1999 | ![]() |
1948 introduceras RPO, eller rävjakt som det då kallas, i Västerås. Västerås radioklubbs (VRK) ordförande 1947-48, Gustaf Bech SM5KH, kommer från Skåne och har kommit i kontakt med rävjakt i Danmark. I Västerås intresserar han Rune Klingmalm SM5HR och Thore Gustafsson SM5XP.
Den 3 april utför Rune Klingmalm och Gustaf Bech provpejling på 80-metersbandet. Två pejlmottagare byggs och Thore Gustafsson deltar i rävjakter i Stockholm där han vinner en av tävlingarna.
Gustaf, Rune och Thore får under 1948 ut i stort sett alla VRK:s medlemmar på rävjakt, antingen som funktionärer eller som jägare till fots eller på cykel. VRK arrangerar också Sveriges första bilrävjakt under premiäråret.
Klubbtidningen QRZ beskriver en rävjägare: "Varje rävjägare är försedd med en liten batteridriven pejlmottagare, karta, kompass, blyerts och klocka samt, inte minst viktigt, ett fortskaffningsmedel av något slag, vanligen cykel eller motorfordon".
Fordon behövs mest beroende på att pejlmottagaren (rävsaxen) är en ganska otymplig låda. Att springa var är inte att tänka på.
Juni 1948 annonseras första jakten:
"Tid: 27 juni, 10.00-14.00
Område: Västeråsområdet begränsat av Tillberga och Sagån.
Färdmedel: Cykel.
Sändare: En sändare 3536 kHz, Text: "VVV TEST DE SM5KH" + 20 s kontinuerlig pejlsignal. Texten upprepas tre minuter varje kvart"
En anmärkning finns också med: "Rävsändaren befinner sig högst 100 m från för cykel framkomlig väg eller stig och markeras med en skylt 'RÄV' ".
Detta arrangemang är nödvändigt för att undvika att jägare går in i fel hus. Räven är ju alltid belägen i ett hus eftersom sändaren kräver nätdrift.
Vid tävlingen används två sändare. En är placerad inomhus i en lada i Ransta med även antennen inomhus. Den andra sändaren är en militär 10 W station på baksidan av Anundshög. Man tävlar i lag där Arboga och Stockholm placerar sig främst.
Den 9 oktober 1948 hålls första natträvjakten som dock inte blir så lyckad. Det finns tre rävar och fem jägare. Två jägare hittar ingen räv alls medan de övriga tre hittar endast en räv. Vid prov efteråt visar det sig att det vid tillfället endast går att få pejlingar vid avstånd under 300 meter från rävarna.
Den 7 november hålls Sveriges första "riktiga" bilrävjakt. Sex lag deltar, alla med egen chaufför. Thore Gustafssons lag vinner.
Sigvard Persson intervjuas hösten 1949 i Dagens eko om hur det är att delta i rävjakt. Även tidningen "Se" gör reportage.
Under 1949 utannonseras rävjakter både med och utan karta. Det är cykeljakter med återsamlingsplatser som Villa Utsikten och Lövudden. Även Enköping arrangerar en jakt.
Sändarna är fortfarande svåra att gömma. Det bekräftas bl a genom att några jägare hittar kontrollerna utan pejlmottagare! Deltagarantalet är ibland i minsta laget. Den 15 maj är det fyra rävar och fyra rävjägare. En experimentjakt i september innebär att man använder två fasta rävar och en rörlig räv på cykel och till fots.
Det finns ca 10 pejlmottagare i Västerås 1949. Aprilnumret av QRZ innehåller ett schema på en beprövad rävmottagare som Thore Gustafsson byggt. Thore får sedan bygga fler mottagare beställda av andra medlemmar. Saxen blir även beskriven i tidningen "Hobby Folk" 1950.
1950 vinner Thore Gustafsson SM5XP Sveriges fjärde bilrävjakt, i Stockholm. Flera jakter arrangeras med återsamlingsplats Hökåsens servering. Jägarna börjar nu springa även om cykel och bil fortfarande förekommer.
I juli arrangeras en rävjakt med s k "Stockholmssystem". Rävarna sänder 30 minuter vardera i turordning och tvingar deltagarna att ta rävarna i ordningsföljd.
Thore Gustafsson skriver tips till rävjägare i QRZ: "Förutom normal utrustning bör du ha med dig en kartläsare att diskutera med. Han är också bra att ha när man ska leta igenom terrängen i närheten av räven och även att låna cykeln av om din egen punkterat".
1950 arrangeras tävlingar som har rävar med olika frekvenser på samma tävling, nämligen 3555 och 3541 kHz.
VRK:s första poängrävjakt - en cykeljakt - arrangeras den 1 juli 1951. Detta startår blir det en serie av fem tävlingar där säsongens sammanlagt bästa resultat premieras. Antalet rävar är normalt tre och i den tredje poängjakten är rävarna poängsatta efter sin placering.
Den 23 december 1951 utförs en experimentjakt. Tre rävar sänder julvisor istället för vanlig text, bl a Räven raskar över isen. Återsamlingsplats är Stadshotellets festvåning!
1952 ingår fem tävlingar i poängserien och den som använt minst tid för att hitta så många rävar som möjligt vinner. Av uppenbar anledning börjar man vid cykeljakter att skriva i inbjudan: "cykel utan hjälpmotor".
Den 14 januari 1952 bestämmer SSA att SM i rävjakt ska anordnas. VRK utses som arrangör eftersom klubben anses vara den mest aktiva med 30 rävjägare av ca 200 medlemmar.
VRK:s rävjägare tränar för SM flera månader innan och använder då sändningsmetoden "Stockholmssystemet" som är regel på SM. Trots det får VRK:arna ingen framskjuten placering.
Tävlingen blir arrangörsmässigt en succé med SM5TL som arrangör. Ett 60-tal deltagare springer natt- och dag-etappen och Gunnar Wall från Nässjö tar hem det första SM-guldet. Både lokalpressen och ett flertal tekniska veckotidningar och månadstidningar, bl a Teknik för alla, uppmärksammar tävlingen.
Svenska mästerskapet 1952 blir också det första klubbmästerskapet i VRK. Lars Björkman SM5BMS blir Västerås första klubbmästare.
Sverige anses nu ha 200 rävjägare varav 30 i Västerås och 45 i Stockholm.
1952 arrangeras skidjakt och stadsjakt där jägarna blir kallade per telefon ett par timmar före start. Ny återsamlingsplats blir Restaurang Sjöhagen.
Mitten och slutet av 50-talet kännetecknas av ett dalande intresse för både rävjakt och amatörradio i Västerås. Kurt Leuchovius SM5OW är däremot aktiv hela tiden. Han vinner bl a en landskamp med Norge 1957.
1954 börjar man ta ut en startavgift på 1 kr för att täcka rävsändarmaterial.
1956 får Kurt Leuchovious klubbmästerskapets första vandringspris - Silverräven - för alltid. Kurt har då nämligen vunnit tre år i rad. 1956 finns det ca 30 pejlmottagare i Västerås.
1958 presenterar stockholmaren Alf Lindgren SM5IQ en byggbeskrivning på en "folksax" som kommer att byggas i flera hundra exemplar.
1958 får Västerås sin första svenska mästare genom Kurt Leuchovius. Han vinner senare även SM 1960 och 62.
Speciellt aktiva rävjägare under 50-talet förutom Kurt är Thore Gustafsson, Gösta Linderoth SM5ASR och Sigvard Persson.
Den 28 maj 1960 har man bilrävjakt igen. Fem rävar är utlagda vardera
15-20 W matade av roterande omformare. Fyra av rävarna ligger vid väg och ska besökas medan den sista räven är en s k "precisionsräv" vars läge endast ska bestämas på kartan. Stig Kjellgren SM5YW arrangerar och endast tre rävjägare dyker upp. Ragge vinner med 28 km tillryggalagd körsträcka.
1960 vinner Kurt Leuchovius SM med sin gamla pejlmottagre med 90 V anodbatteri och separat glödströmsbatteri. De flesta andra har nu transistoriserade mottagare med ferritantenn.
1961 åker Kurt till Sovjetunionen där han springer rävjakt i Moskvas parker.
1962 arrangerar Västerås Radioklubb SM i rävjakt för andra gången vilket också blir 10-årsjubileum.
1968 beslutar VRK att bygga nya heltransistoriserade sändare och vid Västerås tredje SM 1969 är det premiär för de nya 2 W sändarna som dock fortfarande är manuellt nycklade.
Tidkontroll med stämpelur av typ nattvaktsur provas också ute i skogen.
Rävjaktsledaren Kjell Nilsson SM5CKC skickar ut specialinformation om rävjakt till personer som står på en adresslista.
Under 60-talet startas en tradition som fortfarande gäller nämligen gemensam träning vid Björnögården och på Rocklunda.
Under första delen av sextiotalet är antalet rävjägare litet. Anledningar till att inte fortsätta vara med i skogen är: "Nu för tiden kan man väl inte jaga utan sidobestämning?". "Det knastrar i saxen, så jag måste fixa det först". "Batterierna är slut, kostar en slant att köpa nya".
SM-tävlingarna kännetecknas av stora prisbord. 1962 i Västerås finns det 34 skänkta priser. Några exempel är; uralstenar skänkta av Konstantin Lucenko UA9CN, radiorör 5847/404A skänkt av AB Svenska Elektronrör, kolkornsmikrofon, radiorör ECC82 skänkt av Standard Radio, keramikvas skänkt av Domus, ficklampa med magnet skänkt av Mälardalens Köpmannaförbund.
1972 deltar omkring 20 jägare på varje jakt och Västerås har 17 deltagare på SM. En skridskojakt annonseras i december men blir inställd av väderleksskäl.
1973 beslutar SSA och därefter även VRK att benämningen rävjakt ska ersättas med RPO, RadioPejlOrientering. Ändringen görs för att undvika missförstånd vid kontakt med "icke-RPO:are".
1973 introduceras "hjälp-mig-hem-sändare" samtidigt som VRK arrangerar sitt fjärde SM. En biljakt arrangeras och VRK får bättre tillgång till kartor genom att Leif Zettervall etablerar kontakt med orienterarna i stan.
1975 bygger Urban Eugenius SM5BTX och Wei Öhlund SM5DMQ ett antal rävsaxar för utlåning.
Kent Halling SM5EOS och Kurt Leuchovius springer RPO i Östtyskland under Östersjöveckan. Kurt är nu klubbens mest framgångrika löpare. Han har vid det här laget tre SM-guld och har deltagit i tävlingar i Norge, Finland, Östtyskland och Sovjetunionen.
1979 presenterar Jan Palmquist SM5FUG och Jens Zander SM5HEV i Linköping, en automatisk sändningsanordning till rävsändarna. Automaten ersätter den manuella nycklingen och döps till "Mickel". Automaten byggs mycket komponentsnålt runt en enkretsdator. Tidigare användes bl a i Linköping automatiska sändare uppbyggda kring mekaniska tidur med optiska läsare för ritade telegrafitecken.
Nils-Olof Andersson SM5HCL gör det största jobbet med att bygga sändare men han får hjälp av Leif Zettervall och Bengt Kallin SM5IMG. Det finns nu fem automatiska sändare i klubben.
Efter en idé från västeråsaren Kent Halling SM5EOS startas 1976 nationella tävlingar i Sverige.
Startavgiften är nu uppe i 2 kronor för de lokala västeråsjakterna.
Under hela 70-talet och fram till mitten av 80-talet arrangerar VRK nybörjarkurser i RPO. Från början är deltagarantalet stort men antalet deltagare avtar sedan år från år.
En arbetsgrupp inom VRK bestående av BTX, ACQ, DMQ, EZM, FYA och OW tar fram byggsatser till den radiopejlmottagare som Bo Lindell SM5AKF och Torbjörn Jansson SM5BZR konstruerat. Mottagaren presenteras 1976 under namnet "RPO-RX76". 1977 bygger Martin Zeinetz SM5DEE med flera ca 50 rävsaxar som sedan distribueras över hela Sverige. Programledaren i Tekniskt Magasin, Erik Bergsten SM0MU, beställer ett exemplar. Några saxar skickas dessutom utomlands, till bl a Tokyo.
1977 arrangerar VRK det 25:e SM i RPO
1977 startar Kent Halling en tidskrift "Rävinfo" som distribueras till sveriges alla RPO-löpare. Tidskriften lever ända till 1984 då den ersätts av en artikelsida i radioamatörernas tidskrift QTC. Donald Olofsson SM5ACQ är redaktör för Rävinfo under fyra år och Gunnar Ahl SM5CWV under ett par år. 1977 finns det 42 adresser på Rävinfos distributionslista.
1979 blir Leif Zettervall utnämnd till SSA:s (dvs Sveriges) RPO-ledare. Sysslan övertas året efter av Lars-Gunnar Höglund SM5JCQ + VRK:s RPO-sektion.
SSA:s RPO-sektion bildas officiellt på ett möte i Linköping 1981 och får därmed egen budget. Lars-Gunnar Höglund, Leif Zettervall, Peter Ljungström och Donald Olofsson är drivande krafter.
SM5IQ var tidigare SSA:s rävjaktsledare under flera år på 50-talet även om det då inte var en officiell rävjaktssektion.
1980 startar Leif "Veckans räv". En tradition som kom att leva i sex år. Det är en tävling under 10 veckoslut under vinterhalvåret där pejling utförs från hemmet. Med en angiven hjälp-bäring kunde man ange rävens position.
Under 80-talet tar VRK fram ett utbildningsmaterial för RPO i form av en diabildserie med kassettband. Materialet utlånas sedan via SSA.
1981 börjar man använda centralstart av sändarna. Alla sändarnas klockor kan då enkelt synkroniseras.
1981 görs ett försök till definition av RPO: "RPO = orienteringslöpning där man inte får reda på kontrollernas läge vid start".
1982 genomförs en skidjakt i januari och senare arrangeras en jubileums-cykeljakt. Det är då 30 år sedan det första svenska mästerskapet arrangerades i Västerås. VRK hyr en buss för att underlätta transporten av västeråsare till årets SM i Växjö.
1983 bygger VRK tio sändare med nycklingsautomaten "Mickel". Fem sändare finansieras av SSA och lagras som utlåningssändare. De övriga blir VRK:s egendom och blir sändare nr 1, 2, 3, 4 och 5.
1980 arrangeras det första världsmästerskapet i RPO. Tävlingen går i Polen och Västerås skickar fyra representanter: Peter Ljungström SM5KMU, Bo Lenander SM5CJW, Bertil Sönnergren SM5JKU och Christer Eriksson.
VM 1982 blir inställt och VM 1984 går i Oslo där Leif Zettervall SM5EZM och Christer Eriksson deltar. Leif placerar sig på 14:e plats.
Vid VM i Sarajevo 1986 blir Christer och Leif uttagna i sverigelaget igen. Christer kommer på 8:e plats i 80-metersjakten.
Även vid VM i Schweiz 1988 representeras Västerås av Christer och Leif.
1984 blir Gunnar Ahl SM5CWV utsedd till "International Class Referee in ARDF" av IARU (ARDF: Amateur Radio Direction Finding).
1984-85 bygger Nils-Olof Andersson nya sändare nr 6, 7, 8, 9 och 10. Han får hjälp av Leif Zettervall, Leif Delin SM5HUR och det finns nu fem klubbägda sändare och tio sändare totalt i Västerås. Alla sändarna har omkopplingsmöjlighet så att en jakt kan innehålla totalt 5, 6, 7 eller 10 sändare.
Våren 1988 arrangeras en nationell jakt som blir jubileumsjakt för att markera 40-års aktivitet av RPO i Västerås. En jubileumsskrift ges ut.
1988 lämnar Lars-Gunnar Höglund SM5JCQ posten som RPO-ledare. Han har då haft ansvaret för radiopejling i Västerås i 11 år sedan 1977. Hans Sundgren efterträder honom.
Andra funktionärer fortsätter sina uppgifter i bakgrunden som t ex Jan Blomberg SM5GUG som är flitig RPO-starter, Nils-Olof Andersson SM5HCL som svarar för resultatservice via dator, Sven-Göran Pettersson SM5FNB som har hand om kartlagret, Urban Eugenius SM5BTX som ser till att VLT annonserar om samlingsplatser och tider samt Leif Zettervall SM5EZM som traditionsenligt fortsätter att servera "Leffes Jansson" på de årliga avslutningsmötena i november.
1989 demonstrerar Hans Sundgren och Leif Zettervall RPO för ett tiotal 10-åringar från Ansgarskyrkan. De får i små grupper pejla in en sändare i taget utan att behöva bekymra sig för karta och kompass.
I början av 1990 hålls byggkvällar där 13 jägare, bl a några från Eskilstuna, bygger 2-meter pejlmottagare. HCL, EZM, CWV och HDL är komponentfixare. Tyvärr blir endast några få mottagare slutförda.
Den 600-sidiga jubileumskriften om Västerås som idrottsstad, upptar även RPO. Riksidrottsförbundets tidning "Svensk Idrott" recenserar boken och skriver bl a "... fullödiga historiska sammanställning av Västerås 52 idrotter. Bland dessa återfinns också märkligheter som Eisstock, Kägel och Radiopejling." Märkligheter ? Trots att RPO-resultat sänds till VLT:s sportredaktion publiceras de under "Kuriosa" i tidningen.
RPO-sektionen har utställning vid SSA:s årsmöte 1990 i Västerås. Två sändare är gömda i Wenströmska skolans källarplan. Endast 6 deltagare vågar prova på inomhuspejlingen.
RPO-åren fortlöper som tidigare med tre fasta punkter varje år: Upptaktsmöte i februari, materialvårdskväll i mars och avslutning i november.
SM5BTX lämnar uppgifter till VLT om samlingsplatser och tider för olika tävlingar. Det klaffar för det mesta men 5 maj 1990 blir det fel av olika anledningar. Inte mindre än 3 olika notiser införs denna dag varvid några löpare inte hinner fram i tid.
I juni 1990 demonstrerar SVM för lyssnar-DX:are på Lövudden och en minikurs för tre 13-åringar genomförs under sommaren. Dessutom visar flera lärare under året RPO för skolklasser. 1992 visar SVM och EZM RPO för KFUM-scouter samt flera informella demonstrationen genomförs av andra medlemmar.
Under 90-talet börjar en del kamrater från Stockholms Rävjägare SRJ, komma till Västerås och delta i poängjakterna. VRK:are springer ibland även SRJ:s jakter.
På RPO-avslutningen 1990 visar SM5CJW sin nya 80-meter sax delvis byggd med ytmonterade komponenter och med speciallindad ferritantenn. Rävsaxen beskrivs senare som byggprojekt i QTC 1991.
Julinumret 1990 av tidskriften "73" har RPO som specialtema.
I april 1991 arrangerar VRK den andra 2-meter jakten i Sverige, vid sjön Fiskkraken med övernattning i Vandrarringens stuga. Den första "riktiga" 2-meter jakten arrangerades av SRJ i mars.
Samma år får SM5SVM en inteckning i vandringspriset för SRJ-OPEN, Sveriges största evenemang förutom SM. Tävlingen består av nattetapp på fredagskvällen och dagetapp på lördagsmorgonen och har ett internationellt startfält.
En gång per år är det fler än 7 rävar på jakterna. Det är främst HCL som arrangerar 10-rävarsjakter men 1992 arrangeras en 9-rävarsjakt i april.
Ett antal snabba jakter genomförs under 90-talet. 1990 vinner SM5CJW i Vedbo genom att ta 7 rävar på 46 minuter! 1990 tar EZM 4 rävar på 20 minuter som förstaman på årets SM-budkavle. I juni 1991 lyckas SM5DAA ta 6:ans räv innan den börjat sända.
I september 1991 inkommer en lyssnarrapport från SM5FDD. Han har hört alla rävar vid jakten norr om Svanå. En liknande lyssnarrapport från Stockholm inkommer 1992. QSL-kort saknas dock.
1992 höjs startavgiften på jakterna från 5 kr till 10 kr. Avgiften har varit 5 kr sedan lång tid tillbaka. 1991-92 finns VRK:s tävlingsprogram i SM5BKI:s och SK5BB:s brevlådor under "ARDF". Även vissa resultat sänds ut på packetnätet och resultat inkommer från andra länder via samma media.
VM 1990 går i Tjeckoslovakien med Christer Eriksson som tävlande och SM5CWV som internationell domare. 1992 deltar Christer och EZM som löpare och SM5CWV som domare igen. Under hösten 1992 hålls två planeringsmöten i Västerås, tillsammans med SRJ och ÖSA, beträffande ett eventuellt världsmästerskap i RPO i mellansverige 1994.